TORNET STÅR MITT I UNIVERSUM
DÄR DET SKYDDAR OSS FRÅN MÖRKRET.
DET HAR BERÄTTATS ATT ETT BARNASINNE KAN FÖRGÖRA DET.
Kom och lek med oss.
-Du kan inte ta mig! -Det kan jag!
-Jake. -Mamma, mår du bra?
Det var ett stort.
Mardrömmar?
Nej.
Kom och ät frukost.
Morgonens jordskalv försvårar arbetsresorna.
Ett skalv på 5,7 magnitud slog till i New York.
Ännu ett skalv i en serie jordskalv.
Det skälvde i Tokyo igen. Tillika i Berlin förra veckan.
Vad orsakar skalven? Varför kan inte forskarna...
Underhållningskanalen berättar också om skalven.
Hej. Mina föräldrar bad mig kolla om ni lever.
-Vi är i gott skick. -Det var ganska tufft.
Japp.
Är allt bra?
-Ja. -Lite försenade bara.
-Vi ses väl senare då? -Hälsa din mamma.
Mamma, Laurie hälsar.
Glöm inte dr Hotchkiss innan skolan.
Vi slösar pengar på hjärnskrynklarna.
Han har framgång.
Vänta!
-När kommer undergången då? -Ge mig min bok.
-Fungerar inte medicinen längre? -Hej! Hej!
-Ge mig min bok! -Gå bort! Gå bort!
Hej! Det räcker, Chambers.
Jag behöver min bok.
Hej. Nu går du hem och lugnar ner dig.
Du har varit flitig, Jake.
Det här stora tornet i skyn, som du drömmer om...
Du säger att jordbävningarna anknyter till det?
De uppträder för att någon attackerar tornet.
Du är en fiffig grabb, Jake.
Då man inte kan skilja drömmar och...
Det är ingen dröm. Jag är inte tokig!
Jag ser alltid samma sak:
Tornet, en svartklädd man de fasliga typerna med fuskhud.
Vad händer om tornet förstörs?
Mörker och eld.
Vi pratar lite om din pappa.
Det var nytt.
Då du miste din pappa, rasade din värld ihop.
Du ser visioner om helvetet på jorden för att det är det du känner inom dig.
Till och med ord som "mörker och eld".
Du beskriver natten då din pappa dog.
Det kan inte vara bara det.
De är bara drömmar, Jake.
De är inte verkliga.
Akta dig.
De för bort dig. De stjäl barn som du. Sänder dem över.
De speciella.
Din mentala kraft. Den vill de ha.
Jake! Hur går det?
-En dålig dag? -Ja.
Då går vi.
-Ska vi hänga? -Japp.
Han är instabil. Vi måste acceptera deras bud.
Det gäller inte bara pengar.
Jag väntar i ditt rum.
Kan du inte ens låtsas att han är ditt barn?
Förlåt, älskling. Vi hörde inte att du kom.
Vad tusan hände i skolan idag?
Du lovade att undvika trubbel.
Förlåt, mamma.
Älskling, en klinik har kontaktat skolan.
De jobbar med barn som har det tufft.
En plats blir ledig där.
Det ska vara ett mycket bra ställe.
Vetenskapligt. Hjärnfilmer, sömnrytmer...
-Det kunde faktiskt... -Ja, just så.
Psykoläger. Det är botten.
Fler hjärndoktorer. Tidsslöseri.
TORNET
SÖMMAR I HUDEN
Hördu.
Vad?
Sluta glo på teckningarna. Du skrämmer mig.
Du tror också att jag är tokig, inte sant?
Som en vindflöjel.
Fem omkom i en gasexplosion Brandman dör då han räddar invånarna
...förstör mellan oss.
Jag ber bara om din hjälp.
Vi behöver hjälp bägge två, om vi ska fortsätta.
Jag älskar honom så mycket-
-och jag uthärdar inte att se honom sådan.
Han var ett så glatt barn.
Inga fler drömmar.
Bara en natts sömn.
Du har inget att frukta, min vän.
Döden är inte långt borta.
Vill du veta vad som finns på den andra sidan?
Ser du?
Förstås ser du inget.
För det finns ingenting.
-Allt är bara lögn. -Dra åt helvete.
Jag har varit. Brinn nu.
Vi förlorade.
Nej. Tornet står ännu upprätt.
Och du står ännu upprätt.
Låt honom inte manipulera dig.
Revolvermän.
Jag siktar inte med min hand.
-Siktar man så... -Har man glömt sin faders ansikte.
Jag siktar med ögonen.
De är här.
Jag skjuter inte med min hand.
Skjuter man så har man glömt sin faders aniskte.
Jag skjuter med mitt sinne.
Jag dödar inte med mitt vapen.
Dödar man så har man glömt sin faders ansikte.
Jag dödar med mitt hjärta.
Sluta andas.
Nej!
Andas.
Kämpa! Kämpa!
Det biter aldrig på dig, eller hur, Roland?
Du kan motstå mina häxkonster.
Inte för evigt.
Vänd dig mot mig!
Vänd dig mot mig.
Tornet kommer att rasa, Roland.
Vi ses nästa gång, gamle vän.
Den svartklädde mannen färdades genom öknen-
-med revolvermannen efter sig.
Jäklar.
-Hej. -Han är någon sorts soldat.
Han kallas revolvermannen.
En amerikansk postlåda i huset.
-I New York. -Timmy, klockan är sju. Dags att ta farväl.
Förlåt, måste kila. Vi återkommer.
Kan någon säga var det här är? I NEW YORK?
Ingen aning
Universal Studios?-I röven din
Folk från kliniken är här.
Nu?
Jag kan inte åka nu.
Gaska upp dig, Jake.
Om inte för din skull, så mammas.
-Hos andra? -Det är mycket vanligt hos ynglingar.
Där har vi honom.
Hej, Jake.
Jag är Jill. Mottagningsavdelningens förman.
Det här är Toby, vår förare.
Hejsan, unge man.
Har du packat?
Vad exakt gör ni på er klinik?
De har jobbat länge tillsammans med skolan.
Ingen fara, vi uppmuntrar frågor.
Det tyder på livlighet.
Han är en frisk, växande pojke.
Jag intygar, att våra test försiggår en barnvänlig omgivning.
Vi har lång erfarenhet av fall som ditt.
Nattmaror, hallucinationer, besatthet.
Vårt tillvägagångssätt är mjukt i jämförelse.
Jag förstår din oro, men den är obefogad.
Mamma, hjälper du mig att packa?
Två dagar. Dina trasiga eller vanliga jeans?
-Vad är det? -Det är dem.
-Vad då? -Hudmänniskorna från min dröm.
-Du måste sluta med det här. -Nej, lyssna.
Vad är det?
Han är ingen människa. Det är inte hans ansikte.
-Jösses ändå. -Håll mun, Lon.
Du hoppas att jag är tokig, så att du slipper mig.
Mamma... Du måste tro mig.
Lon, kanske det här...
Märker du inte att läget är värre?
Du följer med dem nu-
-eller så släpar jag dig ner för trapporna själv.
Bara en helg.
Trivs du inte där hämtar jag dig.
Jag lovar.
Mina gamla kvarter. Dutch Hill, Brooklyn.
Okej då, jag åker.
-Jag älskar dig, mamma. -Och jag älskar dig.
Jag ska bara hämta tandborsten.
-Han hämtar bara sina grejer. -Han försöker fly.
Fly?
Jake?
För helvete. Jake? Jake!
-Jake! -Hämta honom.
-Kom hit! -Ingen fara.
Toby hämtar ner honom tryggt.
Stanna!
-Mamma? Är du okej? -Var är du?
Du får inte rymma så där.
-Kom hem. -Tyvärr, kan inte.
Nu genast!
-Jake! -Jag ringer senare.
Jag älskar dig, mamma.
KAMPHUND. HÅLL DIG BORTA!
ALL HEDER ÅT PURPURKUNGEN
Var hälsad, färdman.
Skriv in destinationen.
Ett, nio.
Ett, nio, ett, nio. Mid-world.
VARNING! PORTALEN STÄLLER SIG I LINJE
Mid-World. Enkel biljett till destinationen.
Släpp mig!
Sliuta!
Vad nu?
Nåja.
Det här är bra.
Det här är sant.
En ny kandidat. Feminin, ålder 11.
Det ser bra ut.
Inkommande!
Välkommen tillbaka, chefen.
Ta på ett ansikte, Rat Boy. Du är i mitt hus.
Hur gick färden?
Bra. Några nya ledtrådar?
Vad hittade du?
Alla de här ser lovande ut.
Spårarna hämtar dem just nu.
En allvarlig bräsch har ägt rum...
Jag är inget vidare på att vänta.
En otillåten överfart.
Via en gammal portal på Keystone Earth.
Har det någonsin förr hänt?
Leta rätt på en portal i närheten.
-Din mask är underbar. -Ursäkta?
Välj ett vackert ansikte, så är världen din.
Ställer sig i linje.
Vem är du?
Du.
Jag heter Jake.
Jake... Jake Chambers.
Jag drömde om dig.
Låt bli.
Här.
Titta.
Du är en revolverman, inte sant?
Det finns inga revolvermän. Inte längre.
-Men jag såg dig. -Drömmarna lurade dig, pojk.
De berättade det du ville höra.
Jag kom långtifrån för att söka dig.
Från en annan värld!
Trevlig resa tillbaka.
Vänta!
Hördu. Stanna.
Jag såg dig.
Du kämpade med en svartklädd man.
En svartklädd man?
-Känner du honom? -Nej, sluta.
Han skickade dig. Du är en av hans konster.
-Var gömmer han sig? -Jag vet inte!
-Var? -Jag vet inte! Jag svär!
Jag såg honom i min dröm, dig också.
Du heter visst Roland?
Låt bli.
När såg du det här första gången?
För ett år sedan.
-Vem är han? -En ond trollkarl.
Är Walter här i alla dina visioner?
-Ja. -På den här platsen?
Ja.
Heter han Walter?
Häftigt. Visst, du får behålla den.
Jag hittar dig nog.
Bakom skogen finns en stam. Vi går dit.
Deras siare kan läsa dina visioner.
Nu går vi. Häng med.
Okej.
En gång då jag åkte i rutschbanan-
-fick jag vatten i näsan...
-...och såg ingenting. -Hata.
Älskling? Vad är det nu?
ALL HEDER ÅT PURPURKUNGEN
Walter Padick. Vad förskaffar oss denna ära?
Någon använde en portal här i er stad, utan att ni visste om det.
Han dödade husdemonen.
Förlåt mig, herre.
Vi reder ut inkräktaren och vart han tog vägen.
Det är redan på gång.
Var en duktig hund nu.
Det är människoblod.
En pojke.
Hans skimmer är rent.
Så därför tog han sig igenom.
Herre?
Husdemonerna är fasliga kreatur-
men en verkligt stark siare kunde besegra den.
Kunde en sådan pojke döda en demon?
Jackpott.
Sayre, hade inte två av våra hudar problem med en pojke igår?
Ät inte det.
Jag vill inte bära dig resten av vägen.
Roland?
-Vad är de där? -Taheener.
De tillhör Walter. Spring inte omkring i skogen.
Det var du som sprang iväg.
Du sa att du var hungrig.
Här fanns nöjesfält.
De här urgamla strukturerna är från forntiden.
Ingen vet vad de var för något.
De är nöjesfält.
Jag såg er kämpa mot honom.
Marken var täckt av lik.
Det var vår slutgiltiga drabbning.
Jag miste min far den dagen.
Såg du det?
Gällde det Tornet?
Kriget.
Ja.
Ät din kanin nu.
Det är en ära att träffa er personligen.
Vad förde er hit? Hur kan vi betjäna honom?
Jag hörde att ni tappade en pojke.
Det var inte vårt fel.
Det var som om pojken visste vad vi är.
-Vi gör allt vi kan... -Namn och ort.
Här finns allt.
"Jake Chambers."
Och nu ska ni döda...
varann.
Lugna er. Njut av föreställningen.
Ni har inte sett något ännu.
Du tecknar skickligt.
Jag vet inte vad det här är.
Det är en karta.
Min far visade mig en sådan karta en gång.
Inne i cirkeln finns din värld och min.
Och många andra. Ingen vet hur många.
Det mörka tornet står i alltings centrum.
Det har stått där sedan tidernas begynnelse.
Det sänder en kraftig energi-
-som skyddar universum-
och skyddar oss från det som är utanför.
Vad menar du med utanför?
Vad finns utanför universum?
Utanför är ett ändlöst mörker.
Fullt av demoner som förföljer oss.
Walter vill förstöra tornet och släppa in dem.
Då tornet faller regerar han en värld av monster.
Och du försöker hindra honom?
Skydda tornet.
Jag har sett dem försöka förstöra det. Om vi...
Det finns inget "vi", Jake.
För mig är det bara viktigt att hitta-
-och döda Walter.
Det är allt.
Strålbävning.
En kraftig.
Det låter som skrik.
Precis som jordskalven där hemma.
Ja, det som händer i en värld-
-återspeglas i andra.
Jag hoppas mamma mår bra.
Försök sova.
Det lär inte hända.
Jake.
Hej, pysen.
Var är du?
Alla som vandrar med dig är dödens.
Jake.
Hej, pysen.
Pappa?
Det var länge sedan.
Så fint att se dig. Du har vuxit.
Det här är inte verkligt.
-Du är... -Död?
Inte här.
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig också, pysen.
Kom. Ingen fara.
Vi går hem.
Nej.
Mörker och eld.
Jake!
Gå bort från den!
Roland. Min son.
Följ med mig.
Sådär. Den är borta.
Min pappa var där.
Nej, de anar dina svagheter.
De skapar illusioner för att lura dig.
Det var ingen du känner.
Jag beklagar.
Det var bara en liten reva.
De kommer efter varje attack mot tornet.
De där varelserna kommer, om tornet faller?
Ja.
Men om vi hittar platsen där de håller barnen...
Vad nu?
Något slapp ut.
Fly! Jake, fly!
Du behöver hjälp.
Jag har haft värre skador.
Du blöder.
Jag läker snabbt.
Du skötte dig bra.
Det var modigt att försöka ta vapnet.
De hittar honom nog.
Vi fyllde i varje blankett. De har hans foto.
Jag hoppas det inte stör er.
Hemma hos oss har vi inte kyckling.
-Vem fan är du? -Du känner mig, Lon.
Du är den som kallade på mig.
Inte per telefon-
-utan genom att vilja bli av med ungen-
så att mamsen skulle älska dig mest.
Men du kommer att förbli ett surrogat.
-Försvinn på momangen. -Lon!
Han är mannen från Jakes teckningar.
Teckningar?
Sluta andas.
Var tyst.
Teckningarna.
Visa mig.
Ser man på, jag tycks ha en förföljare.
Revolvermannen.
Din son är faktiskt speciell, inte sant?
Skuldkänslorna du måste ha...
...när du inte trodde på honom.
Och du skickade ditt enda barn till dårhuset.
Du borde...
...skämmas.
TILL STATIONEN
Långa dagar, behagliga nätter.
Jag önskar dig dubbelt upp.
Sist jag såg någon som du var jag en ung man.
Att se dig här...
Vem är den starkaste siaren?
Jag.
Jag heter Arra.
Pojken ser syner om den här platsen.
Jag måste få veta var det är.
Den svartklädde mannen.
Vi gjorde stora skador, men det rasade inte.
Det kvittar nu, jag fann den ende.
Den här pojken fäller tornet på egen hand.
Var är barnet?
Han är här, i Mid-World...
...på jakt efter min gamle vän, Roland av Eld.
Vänta, jag trodde att alla revolvermän var döda.
Roland har alltid påfrestande nog-
-motstått mina trollkonster.
Så jag dödade alla han brydde sig om.
Han lär ha virrat omkring i Mohaine.
Pojken är på väg dit.
-Mohaine-öknen, den är ju... -Diger.
Pojkens strålglans tillika.
Jag sänder våra spårare till området.
Det här blir bara värre.
Jag har ingen medicin mot det.
Vila, låt det läkas.
Jag överlever.
Tack, sai.
Ni kom en lång väg för att söka honom.
Hans skimmer övergår allt jag har sett.
"Skimmer"?
Psykiska krafter.
Mycket få föds med den gåvan.
Ofta är den så svag, att man inte märker den.
Ditt skimmer flammar så klart, Jake.
Du har potential jag inte ens kan omfatta.
Hennes röst hördes i mitt huvud.
Du har en enastående gåva.
Den fick dig att se mellan världarna.
Teckningen.
Vad betyder teckningen?
Koncentrera dig.
Dela dina visioner med mig.
Öppna dig.
Visa mig.
Den svartklädde mannen...
Jake.
...flydde genom öknen.
Berätta.
Var är han?
I de nordliga ödelanden.
Resan dit är längre än ett halvår.
Men ni får mig dit snabbare än så.
Den svartklädde mannen bevakar portalerna.
-Jag måste dit. -Portaler?
Vi kan inte hjälpa, fastän vi skulle vilja.
Man tar sig bara in på deras territorium via någon av deras baser.
Då får jag promenera.
Vänta.
De där fuskhudarna-
-tar barn från olika världar, eller?
De försökte ta mig från New York.
-I så fall... -...har de en bas där.
Med en portal som leder raka vägen hit.
Ni måste skicka oss till Keystone Earth.
Vi leder ström till generatorerna.
Portalen är redo inom kort.
Finns det vapen i din värld?
Visst.
Är det lika ont om patroner som här?
Du kommer att tycka om jorden. Massor.
Portalen skulle bara användas om fara hotar.
De lägger märke till den och kommer.
Enligt lagen måste man lyda en revolverman.
-Hur kan du veta vad han är? -Arra.
Du måste ha läst honom.
Vad ser du?
Han är Roland av Gilead.
Den siste i släkten Eld.
Men mannen i svart har ett grepp om hans själ-
-och hans hjärta förtärs av hämnd.
Han är ingen revolverman.
Inte längre.
Eller är du av annan åsikt?
Bara en get skulle ljuga för en siare.
Du skämmer ut dina förfäder.
Revolvermännen svor att beskydda Tornet.
Se omkring er.
Kriget är slut och vi förlorade.
Skulle ni lämna er trygga hamn, skulle ni få se.
Mörkret är överallt-
-och att kämpa mot det är fåfängt.
Jag skyddade Tornet innan många av er var födda.
Kampen fortsätter alltid. Alltid.
Men inte längre.
Är det inte därför vi förlorar?
För att alla slutade tro.
För att mörkret härskar, rasar Tornet till slut.
Men innan det händer, får jag min hämnd.
Hör ni...
Han räddade mitt liv.
Och han tycker inte ens särskilt mycket om mig.
Han är ännu en revolverman.
Jag vet det.
Den är strax färdig.
Så snart den är i linje-
-borde den öppnas någonstans i din stad-
-i din version av jorden.
"Borde"?
Det är mycket gammal teknologi.
Kom ihåg det talet. Det är din väg tillbaka.
Jag fattar. Det är bekant.
Hej. Hur mår du?
Vad står på?
Vi förlorar energi.
De är i byn.
Åh nej. Faras.
-Kan ni reparera den? -Vi har reservdelar i byn.
Jake, göm dig någonstans nära. Förstår du?
Visst.
Kom! Den här vägen!
Hur mår du?
Gå efter vapen.
Åt vilket håll?
Dit.
Han är där.
Han är skadad.
Hans vapen är smidda av självaste Arthur Elds svärd.
Keystoneborna kallar det Excalibur.
Skynda på!
Snälla, gå ut nu!
-Vi måste härifrån. -Vi måste få bort dem.
Vi måste gå nu!
-Sätt fart! -Hjälp!
Gå och hämta delarna.
Pappa!
De letade efter vår son.
Varför ville de ha honom?
Så där.
Starta vattenpumparna. Fort!
Vi försöker släcka den!
Där är du ju. Mår du bra? Kom hit.
Du kunde inte rädda honom, Roland.
Chefen. Skimmer.
Det är pojken. Fånga honom.
Jake.
De kom för att hämta Jake.
Jag vet.
Roland.
-Vad gör du? -Tyst.
Vi måste härifrån. Han går inte säker här.
Så länge han är här, går ni inte säkra.
Vi fortsätter kampen.
Kom.
Iväg.
Jake.
Använd skimret försiktigt. De spårar dig.
-Portallinjen komplett. -Kom.
Kocken!
Den är inte färdig ännu.
-Kniv. -Han är en kock.
Kom.
Så många människor.
Du måste få vård. Nu genast.
De hade en portal.
Jag tror att de är borta.
Ta fram koordinaterna.
Ännu en sista rond, gamle vän.
Det här är vansinne.
Du kan inte gå beväpnad in på ett sjukhus.
Tro mig.
AKUTEN
Låt mig sköta pratet.
Du har ringt Laurie, Lon och Jake.
Lämna ett meddelande så ringer vi så fort vi kan.
-Smaka. -Det ser läbbigt ut. Vad är det?
-Smaka, det är fasligt. -Inte vill jag smaka då.
Talar djuren fortfarande här?
Va? Nej, det är en reklam.
Vadå "fortfarande"?
Han är här inne.
Herr Deschain.
Jag ser att antibiotikan tar skruv.
På en skala 1-10, hur stark är smärtan?
Förstått.
Ni var i mycket dåligt skick.
Ett mirakel att ni orkar sitta.
Jag är starkare än de flesta.
Det där hör vi rätt ofta.
Utöver infektionen och såret-
-som ni fick på maskeraden-
-hittade vi även A-, B-och E-hepatit...
...och en kronisk strålningsförgiftning.
Har ni varit utomlands de senaste månaderna?
Nej. Jag har varit här på Keystone Earth.
Är jag nu frisk eller inte?
Vi observerar er över natten. Kanske i morgon...
-Vad gör ni? Låt bli. -Jag kan inte stanna.
-Herr Deschain! -För era tjänster.
-Må era dagar bli långa. -Ni måste vårdas.
-Herr Deschain! -Hämta mina vapen.
Här är värkmedicin och vitaminer.
Ta bara en eller två...
-...åt gången. -Hej, sötnos.
Får vi komma på festen?
Ni har bägge två glömt era fäders ansikten.
Du borde nog låta bli att tala med folk.
Vad är det här?
Socker.
Hur ska vi hitta portalen?
New York är en stor plats.
Ingen aning.
Walter får inte veta hur jag söker honom.
Jag fick en idé.
Värkmedicinen verkar hastigt.
Så här bra har jag inte mått på åratal.
Japp, vi har de goda grejorna.
Har du mer av det där sockret?
Det är inget att vara rädd för.
Jag lovar, vad som än händer-
-får du frid.
-Du får... -En siare som ljuger.
Den värsta sorten.
Jag tycker redan om dig.
Kom med här.
Adjö.
Tala.
Kämpa inte emot. Vart tog han pojken?
Jake?
Chambers, ja. Vart?
-Key... -Till Keystone Earth.
Tack.
Hej. Kommer du ihåg mig?
Du sa att de för över barn.
Du var en av dem, inte sant?
Jag förlorade det.
Skimret.
Vilken väg förde de dig? Minns du?
-Du måste fly. -En portal. En dörr.
-Det är nästan över. -Vad som helst.
Det är nästan över. Det är nästan över.
Kan du höra mig?
Kom ihåg. Visa mig.
Dixie.
Jake!
De kan spåra skimret. Förstår du?
Jag vet vad du är.
Revolverman.
Gå.
Jag hittar den nog. Jag måste hem och forska.
-Hem? -Mamma måste få veta att jag mår bra.
Vi har spårare i hela staden.
Inte ett spår av honom ännu.
Några pulser, inget som duger.
Ingen fara, lille Dicky. Jag har skött saken.
Chefen?
Vår lille vän får en överraskning. Var beredd.
Det kan vara bäst att vänta här.
-Hej! Var har du varit? -Timmy.
Vem är han?
Jag berättar senare.
Hur mår mamma och Lon? De flippar säkert.
De har inte varit hemma sedan igår.
Mamma. Mamma...
-Mamma? Mamma? -Jake. Jake!
Nej.
Nej, nej.
Nej, nej, nej, nej. Mamma, nej...
HEJ DÄR
Nej. Mamma, nej.
Nej! Nej, mamma.
-Teckningarna. -Mamma!
Jag sköter det snabbt.
Jake!
Nej. Nej, Jake.
-Se det inte. -Mamma.
Det är det han vill.
Han spårar dig.
Mamma är död.
Stäng ditt sinne. Stäng ditt sinne.
Låt smärtan gå genom dig.
Han dödade henne.
Jag vet. Jag vet.
Kom hit.
Jag ska döda honom.
För oss båda två.
Men Tornet då?
Dog mamma för att du skulle få hämnd?
Din värld kanske nästan är förlorad. Inte min.
Du sa det själv. Så länge det finns mörker-
-är Tornet alltid i fara.
De hade rätt.
Du är ingen revolverman.
Här.
Det kallas Dixie Pig.
I hörnet av Plymouth och Pearl.
När jag var yngre...
...citerade jag revolvermannens trosbekännelse.
Den lugnar hjärtat och sinnet.
Jag har inte läst den på länge.
Jag siktar inte med min hand.
Siktar man så har man glömt sin faders ansikte.
Jag siktar med mitt öga.
Jag skjuter inte med min hand.
Skjuter man så har man glömt sin faders ansikte.
Jag skjuter med mitt sinne.
Jag dödar inte med mitt vapen.
Dödar man så har man glömt sin faders ansikte.
Tornet står ännu upprätt.
Och du står upprätt.
-Jag dödar med hjärtat. -Jag dödar med hjärtat.
Det gick bra.
Ditt skimmer är ditt vapen, Jake.
Revolvrarna är mina.
Kan jag hjälpa till?
Patroner, kaliber.45.
-Jag har bara... -Vi tar allihop.
Lyd bara. Han skadar dig inte.
Jag vill inte ha problem.
Du är klokare än de flesta. Skynda på.
Vi för dig någonstans i säkerhet.
Revolverman.
Saknade du mig?
Det gjorde du visst.
Roland! Roland.
Jake. Spring.
Spring!
Du hittade äntligen din kompass-
-men ändå kom du till mig.
För att jag är din enda destination.
Skjut på.
Det är inte jag som gör det.
Först vill du rädda Tornet.
Sedan döda den svartklädde mannen.
Du är som en hund, som alltid hämtar käppen.
Berättade du, hur det gick för det gamla gänget?
Att alla som vandrar med dig dör för min hand?
Inte den här gången.
Din mamma med sin mjuka hy.
-Dina revolvermansvänner. -Möt mig.
Din gnällande ursäkt till farsa.
Göm dig inte bakom din magi utan möt mig!
Vi vet, att oberoende vem som vinner-
-går universum under till slut.
Döden segrar alltid.
Så står det i kontraktet.
Roland.
Jake Chambers.
Du är hela paketet, som reklamen sa.
Sayre, gör dig redo.
Lång, mörk och snygg kommer strax och snyltar.
Sätt fart! Rör på er!
Ta ett vapen!
Nu befriar vi alla från deras lidande.
När som helst.
Roland.
Roland. De för mig till det där stället.
Var försiktig.
Jag kommer efter dig.
Vi tar hand om honom.
Hejsvejs.
Trevlig undergång på er.
Omringa honom!
Sätt fart!
Vi är online.
Det händer alltså verkligen?
Absolut.
Något är fel.
Något stämmer inte här. Nivåerna stabiliseras.
-Det är som om han... -Gör motstånd.
Varför gör du motstånd?
Dina visioner sökte inte honom, utan mig.
Han älskar inte dig, han bryr sig inte.
Han utnyttjade dig för att få tag på mig.
Därför är du här. Det här är ditt öde.
Du dödade mamma!
Så där. Nu börjar det hända.
Portalen! Stäng den!
OKÄNT KRINGGÅENDE
-Stäng den! -Jag kan inte!
Vänta...
Jösses. Pojken gör det.
Pojken håller portalen öppen!
Imponerande.
Så du ville möta mig, gamle vän.
Här är jag.
Det är passande att du går under med Tornet.
Roland.
Roland, stig upp.
Jag siktar inte med min hand.
Siktar man så har man glömt sin faders ansikte.
Jag siktar med mitt öga.
Jag skjuter inte med min hand.
Skjuter man så...
Har man glömt sin faders ansikte.
Jag skjuter med mitt sinne.
Jag dödar inte med mitt vapen.
Dödar man så...
Har man glömt sin faders ansikte.
...har man glömt sin faders ansikte.
Jag dödar med mitt hjärta.
-Där har vi dem! -Min älskling!
Flera vittnen såg det märkliga himlafenomenet.
Det värsta är nog över. Jag tror inte att...
Det kan ha varit en mycket kraftig solstorm.
-Var så god. -Vad är det?
Tack. En "hot dog".
Vildar.
Vad är det för ras?
Det är ingen ras.
Jag måste ge mig av.
Du förstår väl det?
Jag vet.
Tänk om du skulle följa med mig?
På allvar?
Det finns inget för dig här.
Dessutom kan jag behöva din hjälp.
Okej. Visst.
Revolverman.
SPAGHETTIVÄSTERNVECKA
Undertextning: Saliven Gustavsson